www.HoundDawgs.org
MIT HJEM I HAMPSTEAD
Vi oplever en boligkrise uden sidestykke.
Der mangler billige boliger, ikke luksuslejligheder.
- Byggespekulanter opsluger byen. - Det passer ikke.
- To andre ministre er uenige. - Det kender jeg ikke noget til.
Vi garanterer en rimelig andel af billige boliger i alt nybyggeri.
- Men der er masser af smuthuller. - Det passer ikke.
Godmorgen, Xavier. Er der kommet noget post?
- Det er en krigsfilm. - Undskyld forstyrrelsen. Min post.
Fra skattevæsenet. Igen.
LUKSUSLEJLIGHEDER
Glem det.
- Nå, hvad er det så i dag? - En protestmarch mod opdrættet laks.
Du svømmer vist mod strømmen.
Tal laksens sag.
ÅBEN
Fantastisk. Værsgo. Den flaske, du gav...
Din lille...
Aflevér. Dygtig hund.
- Det lyder fantastisk. - Godmorgen.
Jeg glæder mig. Vi ses.
Undskyld, gider du lige?
- Tak. - Selvfølgelig. Helt fint.
Hvis du bare...
Du godeste! Nej, lille ven. Det må man ikke.
Sådan gør man ikke. Nej. Kom så her.
- Sådan. Kom herhen. - Gå din vej.
Har du bundet min datter fast? Du skulle skamme dig.
Damen var slem, mor.
Alle tiders. Mange tak.
Emily.
- Hvordan går det? - Det går fint, tak.
Godt. Jeg må hellere komme ud at løbe.
Vær forsigtig. Der er indkaldt til samråd.
Undskyld.
Godt. Hækvanding, tilstoppet kloak. Hvad er det næste?
Nå ja, vedligeholdelse.
Tid til det femårlige ansigtsløft. Maling, fugning og den slags.
Desværre lyder det bud, vi har fået, på cirka 60.000 pund.
Så hver lejlighed skal bidrage med cirka 5000 pund.
- Der røg skobudgettet. - Jeg må giftes med en millionær.
- Du er gift med en millionær. - En ekstra.
Hvad hvis han stiller træskoene?
Undskyld, Emily. Det var ubetænksomt.
Det gør ikke noget.
Så 5000 pund skulle kunne dække udgiften, så længe taget holder.
Du bor deroppe. Der er ingen problemer?
Ikke noget, jeg kan komme på.
Godt. Der er en sidste ting.
Der er søgt om tilladelse til at lave -
- det rædsomme Haleton Hospital om til nogle rigtig pæne lejligheder.
Det må vi støtte fuldt ud.
Lad os få gjort en ende på det gamle, forfaldne hospital.
- Jamen... - Helt ærligt.
Hvorfor skal vi bo over for en faldefærdig skændsel?
I skal bare skrive nogle breve til byrådet.
Drinks på søndag? Johnny er kommet hjem fra New York.
- Hvordan har du det, Emily? - Fint. Hvorfor?
Jeg vil bare gerne vide det.
Kunne du komme igen i aften? Jeg skal tale med dig om noget.
- Jeg skal spise middag med Philip. - Aflys. Han er bare din søn.
- Jeg skal nok hilse ham fra dig. - I morgen aften? Det er vigtigt.
Fiona, jeg vil ikke møde nogen til en af dine middage.
Hør nu her. Charles har været død i et år.
Vi savner ham alle sammen. Rory er fortabt uden sin bedste ven.
Det må være hårdt for dig, så du trænger til at more dig.
Du kender mig. Det går nogenlunde. Det er alt, jeg kan klare lige nu.
Du må se at komme videre, Emily.
Hvis du venter for længe, ender du som en indtørret, importeret abrikos.
Det billede vil jeg bære med mig hele dagen.
Hallo? Er der nogen hjemme?
Hej. Leon Rolands. Du må være Donald Horner. Det må du undskylde.
Det er Brevon International Limiteds skøde, -
- og det her er et udsættelsesvarsel.
Da du ikke har reageret på Brevons ordre til at rømme stedet, -
- er det endt sådan her.
Det vil være i din interesse at tage det alvorligt.
- Grøntsager? - Nej tak.
Det er venligt af dig...
Jeg besøgte far i går.
Det var præcis et år siden i går, mor.
Jeg lagde blomster på hans grav. Huskede du det?
Ja, selvfølgelig. Jeg tager derhen i morgen.
- Hvad er der? - De lyserøde er de dyreste.
- Jeg har talt med Nigel. - Hvorfor taler du med min revisor?
Han ringede og sagde, at han ikke kan være din revisor længere.
Han har prøvet at kontakte dig i ugevis og ringede så til mig.
- Du er ved at løbe tør for penge. - For de penge, han har hørt om.
Jeg er bekymret for dig. Far var så god til det med penge.
Din far var ikke perfekt, Philip. Vil du ikke nok lade være?
Hvad skal jeg gøre? Er der problemer, så stikker du hovedet i busken.
- Jeg vil ikke altid være her. - Hvad skal det betyde?
Jeg har fået tilbudt et job, men så skal jeg måske flytte til udlandet.
Javel ja. Så det var derfor, vi pludselig skulle spise middag.
Så du rejser... Jeg skal nok klare mig.
- Du er nødt til at ændre dig, mor. - Hvad skal jeg...
Hvad mener du? Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg gå ud og finde mig et højprofileret job?
Jeg har ingen kvalifikationer af betydning.
Jeg har intet værdifuldt at tilbyde nogen.
- Jeg ville ikke gøre dig ked af det. - Det gør ikke noget.
Bare tag et skridt ad gangen.
- Skridt. - Måske kan du sælge noget.
Sælge noget? Hvad skal jeg gøre? Der må være noget.
Nej, det er ikke... Hvad?
FOTOALBUM
Lad mig nu se. Sådan.
Okay.
Okay. Kom nu. Hvor pokker er den? Der er den.
- Hallo? - Jeg er Fionas ven, James Smythe.
- Nå ja, revisoren? - Ja.
Jeg har et par presserende sager, -
- som du måske kan hjælpe mig med.
Det kan vi tale om på Villa Bianca.
Skal vi tale om mine økonomiske problemer på en dyr restaurant?
- Perfekt. Lad os sige klokken 13. - Hvornår?
I morgen. Vi ses.
Hvor er det smukt.
Lige et øjeblik.
En protestmarch mod opdrættet laks?
De bliver behandlet elendigt.
Opdrættet laks. Mange tak. Opdrættet laks, unger.
Javel.
Ja.
- Undskyld, men er alt i orden? - Ja. Hvorfor?
Du gryntede lige.
Tror du, at det er det rette sted til det her?
De kender mig her.
Og ifølge Fiona kunne du trænge til en god frokost.
Javel ja. Hvad sagde Fiona ellers?
Ikke noget. Ting og sager.
Hør her. Det ser ikke godt ud.
- Er det kun toppen af isbjerget? - Resten af isbjerget er derhjemme.
- Den var god. - Tror du, at du kan hjælpe mig?
- Det kan jeg sagtens klare. - Er det rigtigt?
- Det er bare blevet forsømt lidt. - Det har du ret i.
Hvordan har du ellers forsømt dig selv, Emily?
Hvabehar?
Jeg ser ingen pensionsopsparing eller investeringer.
Der er meget, jeg kan gøre for dig.
Og Emily, du kommer ikke til at skylde mig noget.
Hold da op. Tusind tak.
Fiona sagde nu også, at du var venlig.
Blandt meget andet.
- Skål. Lad os skåle på det. - En gang til.
- Venlighed og regnskab. - Venlighed og...
Tag ham!
Hallo! Hvad... Hold op!
Du godeste! Pis!
- Alarmcentralen. - Ja! Det er en nødsituation.
Der er hun jo. Mobiltelefonmaster på Hampstead Heath.
Dem går vi vel også ind for.
Nej, vi er selvfølgelig imod. Du får mig til at lyde så slem.
Dejligt, du slutter dig til os. Mary, du tager området ved biografen.
Emily, du kan tage Hampstead Lane og så gå rundt om Hampstead Heath.
En underskriftindsamling mod mobiltelefonmaster? Ikke i dag.
En underskriftindsamling mod mobiltelefonmaster?
Goddag. Undskyld. Ikke lige nu?
BREVON LUKSUSLEJLIGHEDER
Hvem er den fyr?
Hallo?
Undskyld?
Det er angående en underskriftindsamling.
Okay, tak.
HIGHGATE KIRKEGÅRD
Hej, Charles. Jeg var lige i nærheden.
Jeg ved godt, det er længe siden.
Når jeg tænker på dig, kan jeg ikke lade være med at tænke på os.
Er det ikke tosset? Jeg ved godt, jeg har sagt det før, -
- men jeg kan stadig ikke lade være med at tænke på...
...hvad der kunne have foregået mellem dig og den lille luder, -
- som du efterlod billeder af i din bankboks.
I bankboksen, dit store fjols.
Det glemmer jeg ikke, din utro skiderik!
Overvejede du alt det lort, som jeg skulle skovle op?
Regningerne, gælden, hele det forbandede rod.
Jeg er bare så gal!
CHARLES WALTERS ELSKET FAR OG ÆGTEMAND
PROLETARER I ALLE LANDE FOREN JER
Åh gud.
Fiona? Ja, det går godt.
Jeg er faktisk på kirkegården. Kan jeg ringe senere? Tak.
Goddag. Undskyld?
- Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. - Det gør du jo allerede.
Jeg så dig og tænkte, at der måske var noget galt.
Jeg ville høre, om du vil skrive under på en underskriftindsamling.
- En underskriftindsamling? - Jeg har en liste med navne.
Jeg ved godt, hvad en underskriftindsamling er.
Har det noget at gøre med en svøbe på din højtelskede Hampstead Heath?
- Ja, det har det faktisk. - Tror du, jeg er komplet halvhjerne?
- Kan man være komplet halvhjerne? - Ved du, hvem jeg er?
- Den underskrift kunne give bagslag. - Hvad mener du?
Tak. Der kan du se.
"Hampstead Heaths Vogtere mod mobiltelefonmaster."
- Det har ikke noget med mig at gøre? - Overhovedet ikke.
Helt ærligt. Masterne er sundhedsfarlige.
Jeg ville tro, at en, der bor i nærheden...
Folks radioaktive walkie -talkier er deres egen sag.
Jeg synes hverken om det, de gør, eller dem.
Men de har ret til at gøre, som de lyster, så jeg er ligeglad.
Og jeg vil vædde på, at du heller ikke rigtig går op i det her.
- Du kender mig ikke. - Men du kender mig og min adresse.
Det var mig, der ringede til politiet.
Forleden aften blev du overfaldet.
Jeg så det og ringede til politiet. Jeg bor på West Heath Road.
Jeg så det hele. Er du okay?
Jeg er i fin form. Hvorfor sagde du ikke bare det med det samme?
Du ville måske tro, at jeg udspionerede dig.
Hvorfor det? Hvordan så du mig?
Jeg stod ved loftsvinduet med min kikkert.
Selvfølgelig.
Må jeg spørge, hvad det handlede om?
Hvem ved? Det er en erhvervsrisiko.
Folk synes ikke om den måde, jeg lever på.
- Jeg bor hernede. - Jeg skal den vej.
Emily. Emily Walters.
Donald Horner. Miss Emily, jeg står i gæld til dig for evigt.
- Vi ses. - Ja.
Eller måske ser du mig.
En regning.
Tak, Xavier.
"Luksuslejligheder præsenteret af Rory Ashton"?
Der er du jo. Hvor har du været?
- Jeg blev lidt forstyrret. - Du har meget at tænke på.
- Hvordan gik din date med James? - Date?
Ikke en rigtig date. Han vil gøre, hvad han kan.
- Det er jeg bange for. - Alle har brug for hjælp af og til.
Jeg har for eksempel betalt din del af vedligeholdelsen.
Det skulle du ikke have gjort.
- Jeg betaler pengene tilbage. - Det skal du ikke tænke på.
Hvis du gerne vil takke mig, kunne du sende det brev om byggeriet.
- Det står ikke på byrådets website. - Jeg er ikke sikker på den plan.
Jeg har lige været der. Der er et utroligt dyreliv ved det hospital.
Og hvornår ville du fortælle, at din mand står bag det hele?
Det forklarer det tomme papir. Hvad lavede du der?
- Jeg for vild. - Blev du ikke forstyrret?
Det gamle hospital har trukket ejendomspriserne ned i årevis.
Jeg beder om støtte fra mine venner, for vi støtter jo hinanden, ikke?
- Jo da. - Jeg vidste, du ville forstå det.
EW -MIDDAG HER I MORGEN KLOKKEN 19!
ER UDE AT FISKE VEND PAPIRET
Okay.
Godt. Gå gennem...
Du godeste. Pis.
Hej.
- Hvad laver du? - Aftensmad.
Okay. Jamen så...
- Jeg sætter mig her. Tak. - Jeg sagde klokken 19.
Undskyld, der var trafikprop.
- Du bor på den anden side af gaden. - Ja, det var slemt.
Du kommer for sent.
Jeg takkede aldrig rigtigt ja, vel?
Hvorfor kom du så overhovedet?
Lige et øjeblik. Vi starter forfra. Jeg har mødt dig én gang...
- Efter at have overvåget mig. - Jeg så dig ved et tilfælde.
Du kan nok godt forstå, hvorfor jeg tøvede lidt.
Tøvede? Hvad med trafikproppen?
- Giv mig nu bare en chance. - Lad være med at skræmme fiskene.
- Er du ved at fange vores aftensmad? - Min aftensmad. Kom hellere i gang.
Mig? Fint nok.
Har du fanget en? Åh nej.
Du godeste. Det er en fisk.
Jamen dog. Sådan der.
Lige et øjeblik. Skal du ikke sætte fisken ud igen?
- Det gjorde jeg lige. - Nej, du smed bare en sko i.
Ikke ifølge dem.
- Hvad skal jeg gøre? - Værsgo.
Så jeg skal holde den. Jeg har den.
Okay.
Nå? Sådan der.
Undskyld.
Hold da op. Hvad skal jeg sige? Det er...
Det er helt utroligt.
- Har du en ovn? - Den duer ikke som ovn.
Men den fungerer perfekt som ildsted.
Det er utroligt, hvad folk smider ud. Fyren hjalp med at få den herhen.
- Det var pænt af ham. - Ikke rigtigt.
- Han viste sig at være et kvaj. - Et kvaj?
- Kom med. - Hvad nu?
- Det er spisetid. - Tak.
Er jeg ikke, som du troede?
Måske. Du virker...
Sig det bare.
Renere.
Det var ærlig snak.
Renere.
Hvad laver du?
- Lugt engang. Tag et schmeck. - Taler du jiddisch? Lige et øjeblik.
- Ikke dårligt. - Tak.
- Jeg kan ikke helt genkende duften. - Patchouli og andemad.
- Er det rigtigt? - Ja.
- Må jeg spørge om noget? - Kan jeg forhindre dig i det?
- Du er altså en spion. - Jeg fandt det, inden vi mødtes.
Jeg ledte efter dig, fordi jeg var bekymret.
Jeg var uforsigtig.
- De vil ikke have dig her. - De skulle bare lære mig at kende.
Du kan ikke bare ignorere dem. Hvorfor gør du ikke noget?
Hvad laver du, miss Emily? Arbejder du?
- Hvorfor spørger du? - Jeg konverserer bare.
Hvad bruger du tiden på og sammen med hvem?
- Med folk, som du nok ville afsky. - Afskyr du dem?
Nej, de er mine venner. Og for en god ordens skyld...
Jeg er frivillig i en genbrugsbutik. Dømmer du mig?
Jeg har ikke meget at gå ud fra. Du protesterer imod telefonmaster.
Du er sammen med folk, du helst vil undgå.
Bortset fra at være frivillig arbejder du ikke, -
- hvilket du ikke virker stolt af.
Som om du er stadset ud til noget, du ikke kan huske -
- eller aldrig rigtig har forstået.
- Jeg må hellere gå. - Jeg gik over stregen. Undskyld.
- Det var en stærk vin. - Det gør ikke noget.
Det er sjovt at høre, at man snubler blindt gennem livet.
Der er fordele ved at snuble. Du snublede jo forbi mig.
- Tak endnu en gang. - Du takkede mig ikke første gang.
Så tak for første gang. Det smagte dejligt.
Det bliver regnvejr. Du må hellere vente lidt.
Jeg skal nok huske at løbe.
SKRIV UNDER HER FIONA
Lige et øjeblik.
Nu har jeg det. En handlingsplan.
- Er du med? - Flot tegning.
- Synes du, vi skal gøre det? - Lave sådan en her?
- Kan vi lave den nu? - Det kan jeg godt hjælpe dig med.
- Træet fanger folks opmærksomhed. - Det er godt. Vent, se lige der.
SKEVAR BURET
- Det kan jeg ændre. - Var det med vilje?
Jeg er lidt ordblind.
"Bevar". Sådan der. Det er fint.
BEVAR SKURET
Den øverste er klar.
Mange tak.
To styks. Det er flot.
Ikke på hovedet. Hele vejen hen.
Rundt om. Det er genialt.
Det er kampagnen. Hvis du tager den.
Bare tweet løs.
Halløj. Ville du invitere mig til at trampe rundt i din have?
- Vi vil hjælpe dig. - Er jeg månedens mærkesag?
Global opvarmning er måske håbløst.
Mark Kasdan fra "Hampstead og Highgate Express". Har du tid et øjeblik?
Tror du, jeg består af øjeblikke, jeg bare kan dele ud af som oblater?
Forsvind herfra. Det gælder jer alle sammen. Forsvind herfra.
Hvad nu?
Jeg har ikke brug for hjælp. Jeg aner ikke, hvor tåberne kom fra.
Det gør jeg. Jeg bad dem om det.
Jeg kender dig ikke rigtigt.
Kom ikke og sig, at det var dit første udsættelsesvarsel.
Hvis du vil blive her, må du kæmpe for det.
Fortæl mig om alle de kampe, du har udkæmpet, miss Emily.
De utallige risici, du personligt har løbet af princip, -
- og som berettiger dig til at blande dig i andres liv uden deres vidende.
Fortæl mig om dine kampe, miss Emily. Jeg er lutter øren.
Hvem er James?
Jeg plejer at sende en regning! Vi ses i aften! James.
Har du anparter i et luksushotel og spa på Lanzarote -
- ved navn Villa Taj Exotica?
- Ikke så vidt jeg ved. - Det er subprime -anparter.
De koster dig penge.
Charles, altså. Gaven, der bliver ved med at give.
Hvad skal jeg gøre? Må jeg sælge min lejlighed?
Nej, du skal bare slappe af. Det er derfor, jeg er her.
Din lejlighed er i sikkerhed. Du er godt nok ved at drukne i gæld.
Studerende har større opsparing end dig, men jeg kan hjælpe dig.
Lad os fortsætte og kigge på gælden.
Det meste kan afskrives.
Vi skal bare finde en venlig part, der vil påtage sig det.
Jeg arbejder en del for Fionas mand Rory.
Hans firma kan muligvis hjælpe os.
- Er alt i orden? - Jeg har det fint. Det er bare...
Jeg troede bare ikke, at det ville kræve så meget.
Jeg klemmer mit betalte arbejde ind indimellem.
Tak. Jeg ved godt, du har travlt.
- Jeg kunne godt trænge til en ferie. - Det kender jeg godt.
- De Joniske Øer skulle være skønne. - Jeg ville gerne til Grækenland.
Se lige det her luksushotel i den maleriske fiskerby.
- Det må jeg nok sige. - Jeg vidste, du ville synes om det.
Og Emily, det er helt uforpligtende.
Angående forpligtelser. Det er smukt og helt fantastisk.
- Jeg skal bare... - Have tid til at tænke over det.
Jeg har brug for lidt tid til at tænke.
- Tænk bare, så arbejder jeg. - Tak.
Hvad er vi nået til?
- Biler. - Biler?
MIDDAG PÅ KARL'S I MORGEN AFTEN KLOKKEN 19
Karl's? Hvad i himlens navn?
Karl Marx.
Okay.
PROLETARER I ALLE LANDE FOREN JER
Nå da.
- Det var ikke møntet på dig. - Prøver du at sige noget?
Jeg mistede besindelsen og knurrede som en rottweiler med hundegalskab.
Jeg ville ikke kalde det at knurre.
Det lød mere som en gøen. Lidt som en syg flodhest.
Fint nok. Undskyld.
Tak.
- Hvorfor hænger du ud på kirkegårde? - Det er det roligste sted i byen.
Ovenpå, men hvem ved, hvad der foregår nedenunder?
Det er sikkert en kæmpe fest.
Dante Rossetti er vist begravet her. Han var min yndlings -prærafaelit.
- Er du kunstner? - Nej, jeg er ikke noget.
Men jeg studerede.
Det er faktisk ikke Rossetti, men hans kone Elizabeth.
Kender du historien?
De mistede et barn under fødslen. Hun begik selvmord.
- Hun fik et manuskript med i graven. - Hvor romantisk.
Ti år senere havde han ikke salt til et æg. Hvad skulle staklen gøre?
- Finde noget salt? - Han fik lov til at grave hende op.
Han flåede bogen ud af hendes hår. Han tjente godt på den, -
- men forestil dig hendes hår blive flået af.
Ormene, der kravlede ud af hullerne, hvor hendes blå øjne engang blinkede.
- Vin? - Nej tak.
- Jeg har vist fået lidt for meget. - Det sagde du også sidste gang.
- Drikker du altid for meget? - Nej, kun når jeg drikker.
Det smager virkelig dejligt.
- Jeg er vild med nødderne. - Der er ingen nødder.
Svampe, bær, bønner... Nå, fårekyllingerne.
- Jeg spiser vel ikke fårekyllinger? - Det er rent faktisk græshopper.
Det passer ikke.
- Pinjekerner. - Hvad mener du?
Det er pinjekerner, medmindre noget er hoppet i.
- Hold så op. - Okay.
Nå, men...
- Må jeg spørge om noget? - Ja.
Angående det, der skete forleden.
De mennesker ville hjælpe dig, og det vil jeg også gerne.
- Jeg har ikke brug for hjælp. - Alle har brug for hjælp.
- Jeg har ikke bedt om hjælp. - Hvad mener du?
Jeg er ikke et velgørenhedsprojekt. Jeg har valgt at leve sådan her.
Jeg vil ikke i retten eller til noget retsmøde. Ingen skal tage mit hjem!
Fint nok. Der er ingen grund til at vække de døde.
- De døde virker mere fornuftige. - Så er det nok.
Hvem vil finde sig i alt det pjat?
Undskyld. Jeg tog fejl.
Jeg ved ikke rigtigt.
Undskyld. Det sker ikke igen. Jeg gik over stregen.
Hvad for et retsmøde?
Midt i dit raserianfald sagde du "retten" og "retsmøde".
Okay.
Selvfølgelig.
"Brevon International kræver rømning. Udeblivelse vil blive opfattet ..."
Det er alvorligt. De vil smide dig ud.
Det er ikke dit problem.
Alle har problemer, Donald.
Men ingen kan høre dig, når du har stukket hovedet i busken.
Vil du virkelig gerne redde dit hjem? Jeg spørger bare.
Jeg aner ikke, hvor jeg skal begynde.
Du skal have en advokat.
- Hvordan ser jeg ud? - Flot.
Okay.
Åh nej.
Du har...
...sandelig fængslet offentlighedens fantasi.
De må få den tilbage, hvis jeg må beholde mit hjem.
Donald, da du tog...
- Har jeg en anden? - Jeg tror, jeg har en kuglepen.
- Værsgo. - Tak.
- Da du valgte at være hjemløs... - Jeg har et hjem.
- Ja, jeg har set billederne. - Det er meget pænere indenfor.
Sikkert, men Brevon International påstår, at du nasser på jorden.
Hør her. Jeg skylder ingen noget. Jeg er min egen herre.
Jeg dyrker min egen mad og laver min egen strøm.
Jeg er i hvert fald ikke en nasser. Er du med?
Det er meget fint, -
- men mange ville opfatte dig som... gal.
Hellere galning end slave.
I denne henseende må galningen efterlade det gale derhjemme.
Man må ikke miste besindelsen i vidneskranken. Undgå stereotypen.
Vi skal bare bevise, at dit skur har stået der i mindst 12 år.
Ingen problemer. Det er 17 år.
- Hvad for noget? - 17 år?
Hvad laver du der, Donald? Det er et meget enkelt spørgsmål.
Hvorfor vil du ikke forlade Hampstead Heath?
I skal forstå, at de er ulve i jakkesæt. I kender dem ikke.
- De kender heller ikke mig. - Det kommer de til.
Den slags afhænger som regel af dommerens skøn.
Vis retten den hæderlige Donald.
Lad svulstigheden blive hjemme, ellers vinder vi aldrig.
Sæt jer godt til rette. Det kommer til at tage tid.
Undskyld.
Det er faktisk min. Kan du se formen?
Hvad nu? Du godeste.
Vent lidt.
Lige et øjeblik.
FORSVIND
Du godeste.
Altså... Ved du hvad?
Lad os komme tilbage og rydde op i morgen.
Okay.
Jamen det er så her, jeg bor.
Bare gør dig det behageligt. Jeg kommer lige om lidt.
Åh gud.
Åh nej.
- Hvad laver du heroppe? - Observerer de indfødte.
- Har du taget dem her? - Måske.
De er gode.
- Jeg pjattede lidt rundt på college. - Du skulle pjatte lidt mere.
Er du sikker på, du vil bruge tiden på det?
Ikke rigtigt.
Får du indretningsideer?
Jeg tænkte bare på historien bag alle de her ting og sager.
Er det en urne?
Ja, den tilhører Mary i 3B. Det er hendes mors.
Jeg kan vende den om, hvis du føler dig overvåget.
- Ja. Det er pudsigt. - Hvad?
- Det her sted passer ikke til dig. - Det her sted?
- Det her sted passer mig fint. - Nej, jeg mener din lejlighed.
Det føles som en andens liv. Ikke dit.
Ja. Jeg har spildt så meget tid.
- Skål for at starte på en frisk. - At starte på en frisk.
- Og morgenmad. - Ja.
Undskyld.
- Du har et gardin på. - Ja. Det var...
Jeg frøs lidt.
- Du er ude på et eller andet, mor. - Hvordan kan du være så mistænksom?
Fordi du opfører dig så mistænkeligt.
Jeg er hundesulten.
- Jeg er på vej til et møde. - Du burde få mad til møderne.
- Du har ignoreret mine opkald. - I lige måde.
Mødre skal svare, ellers bliver sønner bekymrede.
- Værsgo. - Du er en helgen.
- Har du planer på fredag? - Fredag?
Det er din fødselsdag.
- Jeg er desværre bortrejst. - Det skal du ikke tænke på.
Jeg er sikkert sammen med Fiona og de andre, så det skal nok gå.
- Jeg skal hen i genbrugsbutikken. - Jeg må også løbe.
Jeg havde håbet, vi kunne have snakket videre om det med pengene.
Har jeg ikke fortalt, at jeg får rådgivning af Fionas revisor?
Alle tiders. Nu kræver han vel ikke for meget for det?
Overhovedet ikke.
Jeg har på fornemmelsen, at der er noget, du ikke fortæller.
Hvad skulle jeg skjule?
Hej. Beklager. Jeg hørte ikke, at du kom.
Mudder i ørerne.
Det er min søn Philip, og det er min...
- Altmuligmand. - Han klarer alt muligt.
Det var mit stikord.
- Dejligt at møde dig. - Donald.
- Jeg ringer, mor. - Farvel.
Okay.
- Der er du jo. Hvordan går det? - Som det plejer.
- Hvordan går det med James? - James? Nå, James.
Vi trænger til at sludre.
Hallo?
Gode nyheder. Vi har fået en dato for retsmødet. Det er på næste mandag.
- Godmorgen, mrs. W. - Erik.
Det handler om ejendomsret og billige boliger. Jeg er en af Donalds folk.
Hørte du det? Han er en af Donalds folk.
- Er det ikke dejligt at få hjælp? - Han trænger til hjælp.
De kan ikke knække os, for det gør os bare endnu mere beslutsomme.
- Er det ikke fra "I Am Woman"? - Kom så. Arbejdet venter.
- Ja. Du har... - Tak.
Sådan. Undskyld.
Flot farve.
- Lykkedes det? Hvor skal den hen? - Derop.
- Hvor skal de hen? - De er smukke. Bare rolig.
Sådan der.
Hvor skal rebet hen?
- Jeg holder fast i den. - Nej, den skal løftes.
På grund af hængslerne.
- Det må du undskylde. - Vil du holde en pause?
Okay. Jeg holder en pause.
Ikke dårligt.
Hvad snakker du om? Det er meget bedre end før.
Du har ret.
- Tak skal I have. - Hvabehar?
Jeg kan ikke høre, hvad han siger.
- Det er underligt. Jeg kan ikke... - Så er det nok. Tak.
Jeg ved ikke med dig, men jeg lugter lidt.
Har du lyst til at bade?
- Han er en god dreng. - Er han?
Det ved jeg godt. Ja, han er en god dreng.
Han er bare lidt forvirret, ikke?
Hør mig engang. Jeg lyder som min far.
- Hvor er du født? - Hvorfor spørger du?
Det er den slags, normale mennesker spørger hinanden om.
Nord for Dublin.
I en lille flække uden for Dublin. I Irland.
Hvordan var der?
Vi havde en lille gård.
Indtil min far kørte den i sænk.
Så døde min mor, og jeg drog af sted.
- Det tog flere år at nå til London. - År?
Jeg tog margueritruten. Marokko, Amsterdam og så videre.
- Jeg var et fjols. - Hvorfor?
Jeg stak af og fortsatte bare.
- Og så kom jeg til London. - London. Du mødte en, ikke?
Valerie.
Hun var ældre end mig og drev en lille cafe i Camden Town.
Jeg arbejdede for hende og hjalp med at drive den.
- Den ligger ikke langt herfra. - Hvad skete der?
Hvad der skete? Hun blev syg.
Og jeg blev bange. Hun regnede det selvfølgelig ud med det samme.
Jeg kunne ikke rigtig klare det. Især ikke da kræften blev værre.
Så hun sagde, at jeg skulle holde en pause.
Jeg vidste, jeg ikke burde gøre det, men jeg stak af igen.
Vi vidste begge to, hvad der var ved at ske.
Og det skete.
Det gør mig ondt.
Jeg vil lave mad til os i aften. Et lille festmåltid.
Donald.
Værsgo. Tag den.
Kom ikke alt for sent.
- Hej. Hvordan går det? - Det går godt.
Surprise!
Jeg tror ikke, hun havde mistanke. Tillykke med fødselsdagen, Emily.
Til fornøjelse for fødselsdagsbarnet:
Hampsteads Ukuleleorkester.
Nej, ellers tak.
Mange tak.
- Fester behøver ikke vare så længe. - Nyd det nu bare, og slå dig løs.
- Flot klaret, spillemand. - Mange tak.
Hvordan har fødselsdagsbarnet det?
- Tillykke, Emily. - Tak.
- Måske skulle du holde en tale. - Tale! Tale! Tale!
Mange tak, James. Tak.
Tak til jer alle sammen. I er bare...
- I er... - Fantastiske?
I er virkelig fantastiske. Jeg ville have skrevet en tale, -
- men det er jo et surpriseparty, så det er noget vrøvl.
Jeg elsker jer, og jeg ved ikke, hvordan mit liv havde været uden jer.
- Det er ikke en afskedsfest. - Nej, det er det selvfølgelig ikke.
Det er vist et godt tidspunkt til at komme med en lille meddelelse.
Jeg har mødt en.
Vent lige. Mange tak.
James.
Jeg tror, I alle sammen kender ham.
Eller kender til ham, og han er noget helt for sig selv.
Han har helt ændret mit syn på livet.
- Han... - Rory?
Jeg har lige set ham vagabonden fra Hampstead Heath løbe op på loftet.
- Loftet? Du godeste. - Hvorfor stoppede Xavier ham ikke?
- Xavier, hvad laver du heroppe? - Jeg blev sulten.
- Nogen er trængt ind i ejendommen. - Lad os lige snakke om det.
Lige et øjeblik. Vi må snakke om det.
- Jeg skal nok gå derop. Kom, drenge. - Ja, lad dem gå derop.
- Vagabonden fra Hampstead Heath. - Du godeste. Han har boet her.
- Hvad... - Åh nej. Undskyld.
- Undskyld. - Nej, min egen.
Du bliver bare der.
Vil du klimpre mig til døde?
- Du må vist komme med en forklaring. - Jeg vil også have en forklaring.
- Det skal du ikke tænke på. - Nej, Donald. Vent.
Hvad foregår der?
Der foregår ikke noget. Det er bare en misforståelse.
Jaså? Hvad laver de lys der? Der er stearin over det hele.
Sådan har jeg købt dem. Let brugte lys i discountbutikken.
Er sengen også let brugt?
Det ligner en snusket sexbule.
- Hvor er min mors aske? - For himlens skyld.
Du har opdaget os. Vi har strøet din mors aske ud over vores elskovshule.
Og vi er gået til den som to kaniner på alle tænkelige steder.
I den der gamle kakkelovn og i Renfrews gummibåd.
Og ikke mindst i dr. Patels gamle tandlægestole.
Og alt det inden frokost! Jeg er ked af det.
Men jeg må løbe.
Donald?
Vil du ikke nok vente?
Donald.
Vil du ikke nok snakke med mig?
- Vil du snakke med mig? - Ukulelefyren leder nok efter dig.
James. Jeg opmuntrede ham. Det ved jeg godt.
Han har lavet mit regnskab. Forstår du, Donald...
Jeg er i stor knibe. Jeg har store økonomiske problemer.
Og James hjalp mig, fordi han troede, han ville få noget til gengæld.
Og jeg var ikke modig nok til at fortælle, at det ikke vil ske.
Det kommer ikke til at ske. Det tror jeg, han ved nu.
Det kunne jeg næsten godtage, hvis du ikke havde virket så flov.
Jeg var flov.
Jeg var flov over mig selv. Og ved du hvad?
Jeg var skamfuld over, hvad...
...du ville tænke om mig.
Hvem jeg er, og hvad jeg er blevet til.
Hvorfor fortalte du ikke, at det var din fødselsdag?
Dit fjog.
Hvordan har du det i dag, Donald?
Tror du, at du kommer til at miste dit hjem i dag, Donald?
Donald! Stik os et smil!
Godt. Lad os komme i gang.
Hvad gjorde mr. Horner?
Han pakkede en pastinak ind i varslet og rakte mig den.
- Tog De imod den? - Protest.
- Jeg tog ikke imod pastinakken. - Det var en gulerod.
Tak, så er det nok.
Mrs. Neal, som medlem af en forening til Hampstead Heaths bevarelse, -
- hvor længe har mr. Horner så boet på Hampstead Heath?
- Han er ankommet for nylig. - For nylig?
Er det så mere eller mindre end 12 år?
- Helt bestemt mindre. - Jeg har ikke flere spørgsmål.
Bare for at gøre det fuldstændig klart.
Inden Brevons bestræbelser, mens De har boet på den pågældende jord, -
- har nogen så bedt Dem om at flytte?
- Nej. - Tak. Jeg har ikke flere spørgsmål.
Ifølge den laveste kommuneskat skulle De have betalt 15.000 pund -
- i løbet af de sidste 17 år, hvis De havde ejet en ejendom på lovlig vis.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Jeg betaler for mine ydelser.
Renovation, uddannelse og det daglige arbejde på Hampstead Heath.
Kan De påstå, at De gør det?
Mr. Horner?
Mr. Horner har svært ved at huske, hvordan han bidrager til samfundet.
Jeg bidrager ikke til samfundet, og jeg kører ikke bil.
Hvordan er det relevant?
Det betyder, at jeg ikke udleder 270 kilo kuldioxid om året.
Jeg dyrker al min mad, så jeg bidrager ikke til -
- de syv millioner ton mad - og emballageaffald, -
- som koster vores dejlige land over fem milliarder pund om året.
Skal jeg fortsætte?
Men hvis De er bekymret for samfundet, mr. Crowley, -
- så koster De det garanteret meget mere, end jeg gør.
Lad venligst være med det. Det er ikke et tv -show.
Tak. Lad os holde os til sagen. At en hjemløs mand...
Jeg er ikke hjemløs. Jeg byggede mit hjem for 17 år siden.
Ved hjælp af genanvendte ting og sager og min fantasi.
Kan De bevise det? Det er ubekræftet. Der er ingen papirer eller vidner.
Nej, jeg holder mig ude af syne.
Igennem årene har jeg set livet udvikle sig omkring mig.
Jeg har tilbragt eftermiddage på Parliament Hill -
- og set familier flyve med imponerende drager -
- og de samme familier vokse op, flytte væk og gøre plads til nye.
Og jeg har ikke generet nogen.
Mange folk synes, jeg lever på en anden måde end dem.
Folk må tænke, hvad de vil, om min måde at leve på.
Men jeg tænker kun på mit hjem.
Jeg har boet der i 17 år. Det er et hjem.
Det er mit hjem. Der hører jeg til.
Og der er jeg ikke anderledes end nogen af jer.
Vær venlig at sætte Dem.
Tak for Deres oprigtighed. Det er tydeligvis dybtfølt.
Men det kan ikke erstatte skriftlige beviser.
De forstår nok dilemmaet.
Det har været en lang dag.
Retten er hævet. Vi fortsætter i morgen tidlig klokken ni. Tak.
Jeg klokkede i det.
- Drop selvmedlidenheden. - Jeg siger bare sandheden.
- Vil du have det bedre, så gå hjem. - Hvad er der med dig?
Krænker nogen din stolthed, rejser du børsterne som et følsomt pindsvin.
Et følsomt pindsvin?
- Den var god. Fremragende. - Hold nu op.
- Et følsomt pindsvin. - Jeg fryser.
Donald.
- Ovnen. - Hvad med den?
Sagde du ikke, at nogen hjalp dig med at få den herhen?
Du kaldte ham et kvaj.
- Han kunne ikke banke et søm i. - Forstår du det ikke?
Kvajet kan bevidne, at han byggede skuret med dig for 17 år siden.
- Det er ikke et bevis. - Du må føre os hen til ham.
Her?
- Jeg kan godt huske dig. - Det er ham.
Sådan lød det. Da jeg kiggede ud ad vinduet, stod han der stadig.
- Mener De... - Ham narrøven der.
- Kunne vi måske... - Hvad skete der så?
Han kæmpede med en masse IKEA -skrammel, jeg havde smidt ud.
Så jeg kørte ham og skramlet til et sted, -
- hvor han var ved at bygge en hytte på Hampstead Heath.
Jeg hjalp ham et par timer, men så blev han kritisk.
Jeg satte brædderne skævt op, -
- og jeg brugte de forkerte søm. Jeg har altså forstand på søm.
Og så skete det. Jeg kom så meget ud af flippen, -
- at jeg bankede et søm gennem min venstre langefinger.
Det gør mig meget ondt. Mr. Fife, De kørte mr. Horner derhen.
- Kan De fortælle præcis hvor? - Hospitalet ved West Heath Road.
Jeg kunne knap nok finde ud igen, mens jeg blødte.
Tak. Jeg har ikke flere spørgsmål.
Mr. Fife, De kan måske godt forstå, at vi har svært ved at godtage, -
- at De ville forlade Deres trygge lejlighed midt om natten -
- og gøre Dem store anstrengelser for at hjælpe en fremmed, hjemløs mand, -
- som De aldrig havde mødt før.
- Det kan De godt forstå, ikke? - Det forstår jeg fuldstændig.
- Tak. For... - Men jeg har selv været hjemløs.
Hvabehar?
Næsten et år på gaden. Det var derfor, jeg gjorde det.
Høje Dommer, det er en sød historie, og noget af det er muligvis sandt.
Men som De sagde i går, så er det ikke skriftligt bevis.
- Hvilket er, hvad retten kræver. - Mener De det her?
Jeg måtte køre på skadestuen. Jeg kunne ikke få sømmet ud.
Det havde gennemboret en sene og ramt, -
- hvad de kaldte grundstykket.
- Det var noget rod. - Må jeg have lov, mr. Fife?
Tak.
"Byggeskade pådraget under udførelse af frivilligt arbejde."
Dateret klokken 03.35, den 13. Oktober...
...1999.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Ejeren af jorden har aldrig givet sit samtykke.
Mr. Horner, selvom De har udøvet en høj grad af håndgribelig kontrol -
- over den pågældende jord, havde De ingen lovmæssig ret til det.
Til gengæld er mr. Fifes dokument fra sygesikringen, -
- omend næppe et uigendriveligt bevis, -
- sammenholdt med hans forklaring, meget overbevisende.
Efter min mening sagde mr. Fife sandheden.
Mr. Horner, jeg er overbevist om, -
- at De opfylder kravene til at vinde ejendomshævd.
Siger De, at jeg må blive boende?
Det må De selv om, -
- men retten vil give Dem fuld ejendomsret over jorden.
Tinglysningskontoret får besked om, at De ejer jorden.
Hvordan vil det ændre dit liv?
Jeg har ikke tænkt mig at ændre noget.
Det var Donald Horner, den nyslåede millionær.
Gad vide, hvor han fejrer det i aften?
Kan vi snakke lidt?
Jeg er ikke helt sikker på, hvad vores planer er.
For i aften?
Nej. For os.
- Har du det ikke sjovt? - Helt bestemt. Det er rigtig sjovt.
- Men jeg bliver ikke ligefrem yngre. - Du ser godt ud.
Jeg forventede, vi ville rykke videre fra disse omstændigheder.
Måske skulle jeg være blevet gjort opmærksom på de forventninger.
Måske blev jeg først klar over det til retsmødet.
For et par dage siden modtog jeg et anbefalet brev fra banken, -
- og jeg er løbet tør for muligheder.
Hvis jeg ikke sælger min lejlighed, må jeg spise morgenmad med fogeden.
Så sælg lejligheden, betal din gæld, og flyt herhen.
- Næste kapitel i eventyret. - Men det er ikke et eventyr.
Det er det virkelige liv. Vores liv.
Vi kan ikke bo her for evigt.
Hør her. Lad os finde vores eget sted sammen.
Med hvad?
Hvis jeg sælger min lejlighed og betaler min gæld, -
- vil jeg have penge nok til at slå mig ned et sted.
Måske et lille hus uden for London.
Vil du have mig til at sælge?
Jeg vil ikke have dine penge. Jeg vil bare have dig.
Du sagde ikke, at det stod så slemt til.
Antyder du, at jeg har planlagt det?
Nej. Jeg startede nok som et ædelt velgørenhedsprojekt, -
- så du kunne være et godt menneske, og så øjnede du måske chancen.
- Det tror du da ikke, vel? - Jeg flytter ingen steder.
Vi kan ikke overleve her.
Det bliver ved. Hele verden vil have, jeg skal ændre mig. Også dig.
Alle tiders. Er indignation din sikre løsning på alt?
- Må jeg miste alt for at redde dig? - Nej.
Du må vinde alt ved at have mig.
Jeg beder dig.
Slå benene væk under mig. Tag mig med til vores helt eget hjem.
Jeg har et hjem.
Du har et fængsel her. Hvornår holder du op med at straffe dig selv?
Du må hellere gå.
Det må du ikke gøre.
Du må hellere gå.
Så kommer vi til nummer 52.
En jagtkikkert fra 1934 af mærket Barr og Stroud.
Et højtelsket arvestykke. Hvem byder 200 pund?
Tak. 225? 225. 250?
Tak. 250.
275? Tak. 275.
Hej.
Det er vist alt, jeg skylder dig.
Javel.
Og så skal jeg vel bare tilgive dig?
Nej, du skal bare tage imod checken.
Rory ville slå mig ihjel for at tale med dig.
Måske skulle du bruge nogle af pengene på terapi.
- Hvabehar? - Bare et forslag.
Det lyder meget usundt at være så undertrykt.
Pakker du bare sammen og stikker af? Er det, hvad du vælger at gøre?
Man kunne også sige, at jeg ikke vil leve på en løgn længere.
- Måske skulle du prøve det. - Lad os holde op med det her.
Jeg savner min veninde. Våbenhvile?
Vi var aldrig rigtig veninder, vel?
Jeg var bare dit skøre amerikanske projekt.
- Hvordan vil du klare dig alene? - Det aner jeg ikke.
Men jeg glæder mig til at finde ud af det.
Ja.
Vil du fortælle mig noget, Fiona?
Vidste du, at Charles havde en affære?
Javel. Nå, jeg må løbe.
Emily...
- Ja? - Du er meget modigere end mig.
Det tvivler jeg på.
Undskyld, jeg kommer for sent.
- Du godeste. - Er du klar?
Eiffeltårnet lyste grønt i aftes for at fejre klimaaftalen i Paris.
Øvrigt nyt. Donald Horner, en hjemløs millionær, -
- har solgt sit skur i Hampstead, som er fire millioner pund værd.
Det handler om beliggenheden.
Horner skulle være rejst til Sydfrankrig med en ung kvinde.
Og vejret...
Gider du lige flytte dig?
Nej! Kom her, Claude. Der sker ikke noget.
Nej, Claude.
Stop nu. Stop, Claude!
Kom så her. Claude.
Er det din?
- Bare... Tak. - Vent lidt, Emily.
Jeg troede, du var i Frankrig med en eller anden kvinde.
Det var jeg muligvis.
Eller måske var det bare for at lede pressen på vildspor.
- Så du har ikke solgt jorden? - Det var en byttehandel.
Jeg gav Hampstead Heath jorden, og de gav mig den gamle pram.
Hampstead Heath vokser, folket vinder, og alle er glade.
- Selv dig. - Selv mig.
Åh nej.
- Det er dit skur, ikke? - Jeg ville jo ikke forlade det.
Hvad laver du her?
Jeg glemte at fortælle dig noget.
Jeg elsker dig.
Hvorfor lod du mig gå?
Det har jeg spurgt mig selv om hver dag lige siden.
- Det er et fint, lille skur, du har. - Det er ikke et skur, men en hytte.
- Det her er et skur. - Det er rigtigt. Og et fint hjem.
Beklager, men jeg har et hjem, som bliver på det samme sted.
Er du taget helt herud for at diskutere det igen?
Ja, det er jeg.
Godt.
- Kaldte du hønen Claude? - Ja, jeg kaldte ham Claude.
Det er en hun.
- Er det en hun? - Claudette.
Inspireret af Henry "Harry" Hallowes, som levede det liv, han ønskede.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2017